KUHU SA KÜLL KADUSID, BERNADETTE?
Oled kuulnud,
et aju on allahindlusmehhanism?
Ütleme, et keegi kingib sulle midagi.
Teemant-kaelakee.
Avad paki ja see meeldib sulle väga.
Algul oled väga õnnelik,
järgmisel päeval oled ka õnnelik,
aga juba veidi vähem.
Aasta pärast näed keed
ja mõtled: „Ah, see vana asi.“
Ja kas sa tead, miks su aju asju alla hindab?
Ellujäämise huvides.
Valmisolek uuteks kogemusteks,
mis võivad tähendada ohtu.
Kas poleks tore,
kui saaksime sellest loobuda,
sest mõõkhambulised tiigrid
ei varitse meid enam eriti tihti?
See on nagu projekteerimisviga,
et meie aju vaikimisi seaded
tegelevad ohtude ja ellujäämise,
mitte rõõmu või väärtustamisega.
Ma arvan, et see empsiga juhtuski.
Ta keskendus nii kõvasti
ohusignaalide märkamisele,
et tema allahindlusmehhanism
unustas näha kõike head ta elus.
Ja võib-olla paps ei näinud enam
empsis teemantkaelakee omadusi.
VIIS NÄDALAT VAREM
Tead ka, millist jõudu see mult nõuab?
Et su soov internaatkooli minna
murrab mu südame?
Kui sa ei taha, et ma internaati lähen,
siis sa poleks pidanud sellest
– nii toredat muljet looma. – Jah, just.
Nii et see on minu süü.
See ei lae mu trenniprogrammi.
– Käes. – Mäletate oma lubadust,
et kui mul on põhikoolis kõik viied,
siis võin lõpukingiks saada,
mida iganes soovin?
Ma...
Kas me lubasime seda?
Ma arvan, et see võis olla
ponijutu peletamiseks.
Seda ma tahtsin siis, kui olin väike.
Nüüd tahan midagi hoopis muud.
– Tahate teada, mida? – Ma ei tea. Tahame või?
Kas see sisaldab kodust lahkumist?
Perereisi Antarktikasse!
Peame minema jõuluvaheajal.
Nagu kuu aja pärast?
Jah. Muidugi, sest seal on siis suvi.
Enam-vähem ainus sobiv aeg sinna minna.
Ponid on armsad. Võib-olla nendega
polegi nii palju tüli kui me arvasime.
Noh, emps, mis sa kostad?
Kas see pole mitte sinu jaoks töö mõttes
halb aeg?
Me õpime Antarktikat koolis.
Olen lugenud kõiki maadeuurijate päevikuid
ja teen lõputöö Ernest Henry Shackletonist.
Praegu on hea aeg sinna minna
enne kui järjekordne jääkiht mureneb
ja kogu värk üles sulab.
Isver, ma ei suuda uskuda,
et kumbki teist pole veel ei öelnud.
Ootasin, et sina ütleksid.
Sa vihkad reisimist.
Ootasin, et sina ütleksid.
Sa pead ju tööd tegema.
Issaristike, vastus oli jah.
– Me lähme! – Oot-oot.
Oli see ikka jah?
Näib nii.
Tänu paragrahviväänamisele.
Lugesin kunagi, et delfiinidel
on keeruline ühiskondlik kord,
liitude, vaenlaste,
kubjaste ja värbajatega.
Peaaegu nagu maffia. Või siis keskkool.
Nad isegi võitlevad vahel
ja taovad üksteisele sabaga vastu pead.
Miks kõik arukad olendid organiseeruvad
veidraisse ühiskondlikesse struktuuridesse?
Galer Streeti koolis teeb kõike Audrey.
Ta lõi Erinevuste Nõukogu.
Korraldab Lastemaratoni.
Leiutas Pontšikud Papadele.
Emps pakkus end kord
eelkooli abiks,
kuid ma arvan, et teised delfiinid
virutasid talle piki pead.
Veel üks võimalus on paar siga.
– Siga? Tõsiselt? – Jah.
Need juuriksid nädalaga välja
nii murakad kui veel üht-teist.
Saab teid kuidagi aidata?
Oi, tere, Bernadette.
Ma ei teadnudki, et sa oled kodus.
– Näib nii. – Jah.
Loodan, et sa ei pane pahaks. Kutsusin Tomi.
Ta on põldmurakatõrje spetsialist.
Olin oma aias, kärpisin igihaljaid taimi
ja istutasin talveks veidi värve,
valmistudes Galer Streeti brantšiks,
mille ma loodetavate õpilaste vanemaile korraldan.
Oled oma e-posti lugenud?
Ei, kui see minu teha on.
Jah. Murakad ajavad juuri müüri alla.
Seda tuleb siin tihti ette.
Neil on juuresüsteem nagu bambusel,
– tungib igale poole. – Jah. Tungib.
Püüame välja mõelda,
mida oleks hea sellega ette võtta.
Võtke.
Olen Tom.
Bernadette Fox.
Visiitkaarti pole.
Ühel hommikul olin oma kompostihunnikus
ja nad praktiliselt ründasid mind.
Nad küündivad mitte ainult komposti,
vaid ka juurvilja-kõrgpeenardesse,
kasvuhoonesse, nagu nägite,
isegi mu vihamussitünni.
Nojah, selleks, et sellisest hulgast lahti saada,
– sellisel nõlval... – Ma ei tahaks kasutada
– midagi mürgist. Herbitsiide või midagi. – Nii.
Ja kui te ei taha kasutada sigu...
Siis ma kasutaksin
CXJ Hillside Side-Arm Thrasherit.
Mul endal seda pole. Peaksin rentima.
Kena, kasutan meeleldi Tomi...
kõigis murakaeemaldusasjus.
Saime vist ühele poole.
Rõõm kohtuda, madam.
Aitäh.
Varsti?
Kõik sead arreteeritakse kui sissetungijad.
Kallis Manjula...
Juhtunud on midagi ootamatut
ja mul oleks hea meel,
kui saaksid teha lisatunde.
Ma ei tea, mis teil Indias praegu kell on,
aga palun...
anna esimesel võimalusel teada,
kas sul on mahti,
sest ma vajan su hindu nõiakunsti
üheks suurprojektiks.
Punkt.
Hea küll, jätan keerutamise.
See on täielik katastroof.
Paistab, et oleme Elgie’ga lubanud Beele
perereisi Antarktikasse.
On miljon põhjust,
miks ma ei taha minna,
peamine neist see,
et reis eeldab inimeste seas viibimist.
Paistab, et pisimaski kruiisilaevas
on 150 reisijat...
mis tähendab,
et olen seal lõksus
koos 147 inimolendiga,
kes ajavad mul põrgulikult närvi mustaks
oma tahumatuse, prügistamise,
pideva hädaldamise, tüütu tühijutu
ja vastikute söögisoovidega.
Või mis veel hullem –
hakkavad mu vastu huvi tundma
ja ootama, et vastaksin reipalt.
Ainuüksi mõte sellele
tekitab mus paanikahoo.
Aga kerge sotsiaalne ärevushäire...
pole ju surmatõbi, eks?
Kui annan sulle kontaktandmed,
kas võtaksid palun enda peale
paberimajanduse, viisad, lennupiletid
ja kõik muu, mida on vaja selleks,
et meid kolme Seattle’ist
Valgele Mandrile toimetada? Küsimärk.
Ja meil on vaja kõike
soovituslikust pakkimisnimekirjast.
Kasuta selleks sama krediitkaarti.
Ahjaa, Manjula, üks väga oluline asi.
Sooviksin kalamehevesti.
Tead küll, sellist,
mis kubiseb lukuga taskuist.
Ja paistab, et mul on vaja eemaldada aiast
mõned põldmurakapõõsad.
Mida varem, seda parem.
Naabri-Audrey roidab mu aias
nagu ise tahab.
Mis komme see olgu! Hüüumärk.
Jäätis?
Jäätis.
Kuidas sa sinna said?
Aeg järele minna
Närune kokkusattumus, Jäätis.
Oota seal!
Vualaa!
Galer Streeti kool
Netist leitud käejäljed meeldivad mulle,
kuid ma usun, et meil tuleks leida
paremini edukust väljendav pilt.
Nagu vapp...
millegagi.
Nagu taskuarvuti.
– Oi, väga hea. – Eks ole?
Või diplomid. Diplomivikerkaar.
– Kena. – Ja võib-olla visandatud aju...
koolilõpumütsi ja keebiga, eks?
Pidagem meeles, et püüame peibutada
lasteaiast õiget sorti peresid.
– Hea küll. – Aitäh, Mindy.
Kyle! Kyle!
Mis on? Mitte praegu.
Ma arvan, et nad lähevad kodutöid tegema.
Brantšikutsete RSVP-sid tuleb nagu kosest.
– Keegi pole veel ei öelnud. – Ah nii?
Ja tosina tooli asjus jään sinu peale lootma.
No ma püüan aega leida.
Jah, need on toolid. Küll sa leiad.
Panid tähele meie
Prantsusmaa esimese leedi sallistiili?
Ei jõua ära oodata,
et ta mu uuest töökohast teada saaks.
Kahtlen sügavalt, et ta teab, kes sa oled.
Jah, küll ta on kohutav.
Oi, tere, kullake.
Tere, Lincoln.
Tere, emps.
Oleme päästeoperatsioonil.
– Misasja? – Jäätis on pihitooli kinni jäänud.
Oleksin peaaegu unustanud.
Bernadette!
Bernadette.
Sääsk läheneb. Mis me teeme?
Jäätis vajab meid. Anna talda!
Bernadette.
Oh, issand...
– Mis juhtus? – Nägid?
– Ei. – Nägid?
Jumal küll.
– Kas kõik on korras? – Jumal küll.
Mis juhtus? Kas kõik on korras?
– Ma nutan. – Jumal küll.
– Kõik ei ole korras! – Hästi.
Jumal küll.
Kas ta sõitis sellest üle?
Sõitis või? Kas sa nägid seda?
– Ei. – Ta sõitis üle mu jala.
Nii.
– Hoia. – Mitte mingil juhul.
Ta on minu koer.
Sina hoia redelit, ma ronin üles.
Ei tule kõne allagi, Bala.
See on liiga ohtlik.
Kuss, mina olen.
– On vast primadonna! – Emps!
Emps, kõik hästi?
Väga hea, emps!
– Bee! – Kõik korras?
Jäätis.
Hei.
Sa oled maailma halvim koer.
– Hei, kõik hästi? – Jah.
Sulle tuli see.
Choate Rosemary Kool / Balakrishna Branch
Palju õnne.
Uskumatu.
Tunneta Microsofti motivatsiooni!
Sünkroniseerigem kellad.
Meeskond Samantha 2
119 päeva, 2 tundi, 44 minutit, 16 sekundit
Kas see on Lincolni ema?
Seattle’is viivad kõik teed Microsofti.
TEDx Seattle
Emps...
näed, mida ta vaatab?
Hüpnoosiseanss käib.
Tänu neurokuvamise arengule, TEDi-sõbrad,
võite tervitada Samantha 2-e.
Bernadette’ile
Samantha 2 ei kirjuta üksiktähti
pange tähele foneetilisi üksusi...
Päriselt.
...terviksõnu ja fraase Samantha 2 on õpetatud...
Tohoh. Hämmastav.
...mu mõtteid lugema...
Sõnum saadetud
Just nii.
See tegi seda.
Kena. Aitäh.
Ma tean, et on vähemalt
kaks eri liiki pingviine.
Antarktikas on seitse eri liiki pingviine.
Ainuüksi keiserpingviine on 400 000,
rääkimata eesel- ja valjaspingviinidest.
Teate, mis on kõige ägedam?
Meie laeva söögisaalis
pole kindlaks määratud istekohti.
Seal on neljased lauad, mis tähendab,
et kui me istume kolmekesi ja kuhjame
neljanda tooli mütse ja kindaid täis,
siis ei saa keegi meie lauda istuda.
Ja pingviinid muidugi ka.
Pingviinid ajavad mind pööraselt põnevile.
Meeleldi kuulaksin veel üht-teist pingviinidest
ja jätkaksin seda pidulikku õhtusööki,
kuid mul on videokonverents Taipeiga,
inimesed ootavad mu järel, nii et...
Pole midagi, paps.
Aeg jookseb.
Palju õnne, choatekas.
Nägemiseni, kullake.
Emps räägib, et unetus tekitab ärevust
ja ärevus unetust.
Ta ei saa magada,
aga ei taha midagi selle vastu võtta,
sest siis ta ei tunne end nagu tema ise.
Emps ütleb, et see peaks
tegelikult olema müügiargument,
aga ta on endaga juba harjunud.
Mina ka.
Armastan ema just sellisena nagu ta on.
Manjula, oli sul aimu,
et Antarktikasse jõudmiseks
tuleb läbida Drake’i väin?
Tead sa, et Drake’i väinas
on planeedi kõige tormisemad veed?
No mina tean,
sest veetsin äsja kolm tundi netis.
Lugu järgmine.
Kas sa jääd merehaigeks?
See pole ainult iiveldus.
See on iiveldus pluss eluisu kadumine.
Kui asi poleks Bees,
tühistaksin reisi kindlasti.
Aga ma ei saa teda alt vedada.
Kas saaksid palun hankida mulle
midagi eriti kanget merehaiguse vastu?
Ja ma ei pea silmas Dramamine’i.
Pean silmas midagi kanget!
Ema ehk ei salli Seattle’it,
kuid kesklinna raamatukogu meeldib talle väga.
Tähendab, jah, muidugi, raamatud ja värk...
aga ka Rem Koolhaasi projekt.
Ta ütleb, et see paneb tal südame puperdama.
Aga heal moel puperdama.
Vabandust.
Vabandust. Bernadette Fox?
Jah?
Oh, isver. Seda ma arvasin.
Õppisin Lõuna-Kalifornia ülikoolis arhitektuuri
ja käisin Beeberi Prillivabrikus
iga kord, kui see avalikult lahti oli.
Mu õppejõud oli Paul Jellinek.
See on uskumatu.
Sõna otseses mõttes üleeile õhtul
vaatasin videoesseed teist.
Videoesseed?
Jah. Kahekümne Miili Maja
kahekümnendaks sünnipäevaks tehtud.
Sain teist palju rohkem teada,
kuigi arvasin, et tean juba kõike.
Kui tore.
Tohib teiega pilti teha?
Oleks see vast profiilipilt.
Las ta olla.
Te olete mulle juba nii palju andnud.
Meie suhe on olnud täiesti ühepoolne
ja nüüd nõuan ma veel enamat. Vabandan väga.
Tänan. Olete mulle väga palju
inspiratsiooni andnud.
20 miili maja video
20x20: Kahekümne Miili Maja 20 aastat hiljem
Ameerika Arhitektide ja Ehitajate Liit küsis hiljuti
kolmesajalt arhitektuuri eriala kraadiõppurilt,
milliseid arhitekte nad kõige rohkem imetlevad.
Nimekiri oli valdavalt ootuspärane,
kuid Frank Lloyd Wrightide,
Mies van der Rohede,
Frank Gehryde ja Lorenzo Pianode vahele
mahtus peaaegu tundmatu naine.
Bernadette Fox
on üks arhitektuuri suuri mõistatusi,
ebatavaline mitmel põhjusel.
Ta oli noor naine, kes praktiseeris üksi
valdavalt meestele kuuluvat ala.
Kõigi aegade noorim arhitekt,
kes on pälvinud MacArthuri stipendiumi.
Tema käsitöömööbel
on Ameerika Rahvakunstimuuseumi
püsiväljapanekus.
Teda peetakse roheehituse teerajajaks.
Ta loobus arhitektuurist 20 aastat tagasi
ja pole sestsaati midagi projekteerinud.
Ükshaavalgi muudaksid need omadused
arhitekti märkimisväärseks.
Kõik need kokku on aga loonud ikooni.
Usun, et Bernadette’i puhul oli rabavaim see,
et ta täitis rõõmuga ülesandeid,
mida enamik tudengeid pidas alandavaiks.
Fox kuulus noorima liikmena rühma,
kes projekteeris Burbanki Team Disney peahoone.
Tema esimene ülesanne oli harilik must töö:
juhtkonna tiiva tualettruumide paigutus.
Ta tahtis teada, kui tihti ja mis kell
toimuvad juhtkonna koosolekud,
milline on meeste ja naiste suhtarv.
Viimaks küsisin talt, mida kuradit ta teeb.
Tema ütles, et tahab teada,
milliseid probleeme tema projekt lahendama peab.
Mulle meeldiks küll öelda,
et tundsin tärkava ande ära...
Aga mulle meeldis kampsun,
mille ta mulle kudus.
See on mul siiani alles. Vaadake.
Vaadake seda.
Päris huvitav.
Abikaasa tahtis, et annaksin selle
uuskasutusse, aga mina ütlesin, et ei,
jätan endale.
Peagi pärast seda kohtas Fox
arvutianimaator Elgin Branchi.
Järgmisel aastal nad abiellusid
ja Fox soovis maja ehitada.
Bernadette oli väga kindel,
et soovib leida maatüki,
kuhu midagi ise projekteerida.
Näitasin neile mahajäetud tehast.
Bernadette vaatas ringi
ja ütles: „Isver, see on täiuslik.“
Rääkides tõsimeeli hoonest.
Tööstushoone koduks muutmine
võttis järgmised kaks aastat Foxi elust.
Ta tegi midagi imetabast.
Ruum oli äärmiselt sünge ja pime,
kuid Fox suutis täita selle valgusega.
Mäletan, et Bernadette’il oli idee
prilliraamid kokku põimida.
Umbes nagu rõngassärk, kus on ka klaasid.
See on väga naiselik maja.
Astud sisse ja oled rabatud
kannatlikkusest ja hoolest,
millega see tehtud on.
Nagu astuks suurde embusse.
Bernadette’i tegevus
oli täiesti väljaspool peavoolu,
seda võib küll öelda.
Pärast seda, kui Fox kolis abikaasaga
Beeberi Prillivabriku hoonesse,
kibeles Fox midagi uut projekteerima.
Bernadette hakkas ehitama maja,
mille kogu materjal pidi tulema
20 miili raadiusest.
Kõik pidi olema kohalik.
Gardena tsemenditehasest tuli liiv,
mille segasime kohapeal kokku.
Teras tuli Glendale’i vanarauahoovist.
Kõik prügimäelt leitu sobis,
isegi kui see oli pärit
väljaspoolt 20-millist raadiust.
Arboristidelt sai puitu,
mida töötlesime ehitusplatsil.
Ühel päeval aga saabus naaberkrundile
rasketehnika karavan.
Krundi oli ära ostnud inglise telemagnaat
Nigel Mills-Murray,
kelle tuntuim hitt on telemäng
„Püüa kinni, saad endale!“
Ei, ei, ei.
Vabandust. Vabandust.
Ma ütlesin, et keskenduge
maja ees olevaile põõsastele.
Mul on tarvis teha ja paigaldada
oma krundi lääneservale
naabermajja paistev silt.
2,5 meetrit lai, 1,5 meetrit kõrge.
Jah, su bindi nimel,
just nii suurt ma tahangi.
Must kiri erekollasel taustal.
Tekst: „Eravaldus. Läbikäik keelatud.
Galer Streeti sääsed vahistatakse
ja lohistatakse sääsevanglasse.“
S-Ä-Ä-S-E-D.
Tüütud putukad,
keda ei maksa südamesse võtta.
Ja las sääskede osa olla punane.
Vest meeldib mulle hirmsasti! Hüüumärk.
Tubli, Manjula.
Merehaigusravim ABHR.
Bernadette, vaata allpool:
„retsept tuleb esitada isiklikult“.
Hei, Pablo, oled valmis?
Jah. Kutsusin ka Soo-Lini kaasa.
Ta on uus juhiabi.
Tore. Vaakusime siin sinuta hinge.
Rõõm kohtuda, Soo-Lin.
Tegelikult käib mu poeg Galer Streetil
teie tütrega ühes klassis.
Muidugi. Hea küll. Vabandust, ma...
– Pole midagi. – Tore.
Hea küll. Jah.
Olete valmis bussiga minema?
– Lähme bussiga. – Jah.
Muidugi.
Lähme bussiga.
Ma ei mäleta midagi.
Saab teid aidata?
Teil on siin Chihuly.
Chihuly?
Jah. Ei, lühter.
See on Dale Chihuly looming.
Klaasimees, teate küll.
Oleksin öelnud, et meil
pole siin sellenimelisele midagi.
Proovige Bernadette Foxi.
Üks hetk.
Fox on olemas.
Paistab nagu kahe inimese töö.
Proua Fox...
teate, et teie retseptiravim on ABHR?
ABHR on sisuliselt haloperidool,
millele on lisatud veidi benadrüüli,
– metoklopramiidi ja lorazepami. – Kõlab hästi.
Haloperidool on antipsühhootikum.
Seda kasutati nõukogude vanglasüsteemis
vangide tahte murdmiseks.
Sain sellest alles nüüd teada.
Kõrvalnähud on tõsised.
Kõige rängem on tardiivne düskineesia.
Tardiivset düskineesiat iseloomustavad
vastutahtelised grimassid,
keele väljaajamine, huulte maigutamine.
Usun, et paar tundi seda
on tühi-tähi võrreldes merehaigusega.
Tardiivne düskineesia võib kesta igavesti.
Igavesti?
Päris pikk aeg.
Tardiivse düskineesia tõenäosus on 4%.
Vanemate naiste puhul kasvab tõenäosus
– 10 protsendini. – Loomulikult.
Rääkisin teie perearstiga.
Ta kirjutas teile merehaiguse vastu välja
skopolamiiniplaastrid
ja ärevuse vastu Xanaxit.
Ei, ma arvan,
et Xanaxit võib mul kodus olla.
On teil mingi lamineeritud joonis, mis näitab,
kuidas kõik väiksed tabletid välja näevad?
Valasin lihtsalt kõik oma retseptirohud
vanasse kommipurki.
Võluv värvide ja vormide kooslus.
Aga seejärel sain muidugi aru, et nad...
saate isegi aru.
Ah nii.
Olgu.
Andke siis mulle Xanax ja see plaastrivärk.
Bernadette.
Hei.
Mis sa teed?
Elgie.
Nad ei andnud mulle haloperidooli,
pidin Xanaxit ootama jääma.
Mis sul seljas on?
Ah see.
Sain selle internetist.
Kas sa võiksid palun istuma tõusta?
Pean praegu lõunale minema.
– Kas see tuleks ära jätta? – Oh issand, ei! Ei!
– Ei? – Ma lihtsalt ei maganud eile öösel
eriti hästi, jäin tukkuma.
Mine. Tee. Ole.
Hea küll.
Hiljem kodus näeme.
Tahad õhtul välja sööma minna?
Hea küll. Jah, jah.
Valime Buzziga mingi koha välja.
Kuidas oleks ainult kahekesi?
– Jah. – Hea küll.
– Tere, emps. – Tere, Buzzy.
Audrey käskis sulle selle anda.
See on kiirabiarve.
Sõitsin tal üle jala?
Ma tean. Vaata altpoolt –
tegelikult polnud tal midagi katki.
Loomulikult. Sest seda ei juhtunud.
Üks hetk. See pole sinu flööt.
See on shakuhachi.
Härra Hayes laenas selle mulle Maailmapäevaks.
– Kas sa esined? – Mitte päris.
Saadan esimest klassi.
Nad laulavad oma vanemaile
ja härra Hayes lasi mul
neile väikse elevanditantsu õpetada.
Elevanditantsu?
Assa kelm!
Sa lavastasid esimese klassiga elevanditantsu?
Bee, see on suur asi.
Kas ma võin ka tulla?
Ei, see ei meeldiks sulle.
Liiga nunnud sõnad.
Sa sureks selle nunnususe kätte.
Ma tahangi nunnususe kätte surra.
Surm nunnususe läbi on mu lemmik.
Tohin ma õhtul Kennedy poole minna?
Kas tema ema on seal?
Ei.
Hea küll. Siis võib.
Tänase pealelõuna asjus...
Ah jaa.
Kas sul polnud mitte üks sääskedest kaasas?
Galer Streeti koolist?
Soo-Lin on mu uus juhiabi ja paistab,
et tema poeg käib Bee klassis. Jah.
Assa mait.
Mis on?
Minu lips on läbi.
Mis on läbi?
Lihtsalt jälgi mängu.
See tüüp ässitab sind mu vastu üles.
Oh, ole nüüd.
Audrey ja tema lendavad pärdikud
on mind eluaeg vihanud.
Ära ole naeruväärne.
Keegi ei vihka sind, Bernadette.
Vabandust. Mis sa ütlesid?
Mul tekkis huvi selle rohu vastu,
mida nad sulle apteegis ei väljastanud.
Oh, muidugi.
Arst kirjutas mulle retsepti.
Selgus, et see on haloperidool.
– Mul polnud aimugi. – Kas une pärast?
Uni? Mis see on?
Kallis, see pole üldse hea.
Kust sa retsepti said?
Kas sa käid psühhiaatri juures?
Ei.
Kas sa tahad psühhiaatri juurde minna?
Issand, ei.
Ei.
Lihtsalt ärevus reisi pärast.
Ah nii? Mille pärast täpsemalt?
Drake’i väin. Inimesed.
Et meie voodeile võidakse jätta
väikseid loomadeks volditud rätikuid.
Tead isegi, kuidas see käib.
Tegelikult vist ei tea.
Elgie, seal on palju inimesi.
Kokkupuude inimestega ei sobi mulle eriti.
Jah.
Ma ei teagi.
Võib-olla peaksime veel arutama seda ideed,
et leida sulle keegi, kellega rääkida.
Ma ju räägin praegu sinuga või mis?
Kõnnin liiga kaugel ees,
sa hüüad mind,
aga ma ei kuule su sõnu.
Sa ütled „aeglasemalt“
ja ma jään maha...
Minutiosuti nihkub tagasi.
Kui oled eksind, vaata ringi
ja sa leiad mind –
ikka ja jälle.
Kui kukud, püüan su kinni,
ootan sind –
ikka ja jälle.
Kui oled eksind, vaata ringi
ja sa leiad mind –
ikka ja jälle.
Kui kukud, püüan su kinni,
ootan sind –
– ikka ja jälle. – Oh, Bee.
No näed?
Seepärast ma ei tahagi,
et tuleksid elevanditantsu vaatama.
Jah.
Tahaksin lihtsalt, et sa teaksid,
kui raske mul vahel on.
Mis on raske?
Elu banaalsus.
Aga ma jätan endale õiguse olla uskumatult
liigutatud pisiasjust, mida keegi ei märka.
Võtke heaks või pange pahaks.
See ei takista mul
sinuga lõunapoolusele sõitmast.
Emps, me ei lähe lõunapoolusele.
– Ei lähe või? – Ei!
Ainus koht, kuhu turistid pääsevad,
on Antarktika poolsaar.
Lõunapoolusele välja lähevad ainult teadlased.
Palun ütle, et sa teadsid seda
ja oled ainult väsimusest unustanud.
Jah, väsimusest.
Ja teadmatusest.
Võtaks veel.
Ühinege meiega! Ülemaailmne side
Lisa! Vabandage mind palun.
Mul on nii hea meel, et sa tulid.
Audrey! Tere! See on imeline!
Suur tänu, et tulid.
– Tere, Gary! – Tere.
Siin on süüa ja juua.
Te ilmselt juba tunnete kõiki.
– Imeline. – Kena.
Teadsid, et üks meie esimese klassi isadest
mängib Pearl Jamis?
– Eddie? – Ei.
Iva on selles, et ma alles alustasin
ja järsku pean vastutama selle eest,
et kõik sujuks,
kuni tema sõidab levist välja?
See on Jeff Bezose naise vend.
– Tõsi või? – Jah.
Ma märkan juba palju tühje klaase.
Ja koorukesi ja värki.
Kyle’ist on nii palju abi olnud.
Kas te võiksite minna teise seina äärde?
Just siia. Väga vabandan. Jah.
Ma arvan, et siin oleks hea.
See on nagu väike...
– Hea küll. – Kõik näoga väljapoole.
– Astuge edasi. – Hästi.
Üks, kaks, kolm, neli.
Väga tore laul.
On see Aafrikast?
Jah, see on Keenia pop.
Galer Streeti kooli missiooni aluseks
on ülemaailmne ühendusrikkus.
Ühendusrikkus? Tohoh.
Galer Streeti mõtlemine ei välju
mitte ainult raamidest,
vaid ka sõnaraamatust.
Otsige Susie üles!
Minge bussi peale.
Pole midagi. Kõik on terved.
Mul on nii kahju.
Aitäh, et tulite!
Asi on vihmas, mõistate. Siitkandi vihmad...
Soovite kingikotti? Palun.
ERAVALDUS
Galer Streeti SÄÄSED vahistatakse
ja lohistatakse SÄÄSEvanglasse.
Oi, ei!
Su nõlv varises just mu majja.
Mu brantši ajal.
Seal olid lapsed!
Kurat.
Kas keegi sai viga?
Imekombel mitte.
Kena, siis on hästi. Siis on...
Hästi?
Mu majas on muda põlvini.
Kivimüür kukkus kokku.
Mu aed. Mu jaapani vahtrad.
Linnuvann on praktiliselt elutoas.
Mul on väga kahju.
Ja see silt.
– Silt. – Mis silt?
Lasen selle tänapäev maha võtta.
Mudalaviin juba hoolitses selle eest.
Nüüd näevad seda kõik!
Emps, mis silt?
Bee, ma tegin midagi väga rumalat. Ole autos.
Mis inimene küll paneb üles sildi...
Kuule, ma maksan kõige eest.
Raha? Sa arvad, et asi on rahas? Raha?
– Emps, mis toimub? – Bee...
Ütle talle! Ütle talle, mis toimub!
– Sul on emotsioonid selgelt üle pea. – Jah, on küll!
Aga pea meeles, et nõlval tehtud tööd
toimusid sinu nõudmisel.
Audrey, ma kasutasin sinu töömeest
ja lasin tal su enda määratud päeval
töö ära teha, nii et...
Nii et sina ei vastuta millegi eest?
Ei, ma lihtsalt rõhutan,
et tänastel sündmustel on laiem kontekst.
Ohoh.
Hea küll.
Sa siis arvad, et õela sildi ülespanek
on kohane reaktsioon aiatöödele?
– Ei. – Arvan, et hakkan kõigest aru saama.
Audrey, ära tee seal seistes nägu,
et sa ise pole seda mängu mänginud.
Bernadette, käi vahel väljas ka.
Viibi pärismaailmas ja suhtle pärisinimestega.
See ehk aitaks sul vähem paranoiline olla.
– Ma arvan, et me oleme lõpetanud. – Ei, me ei ole.
Me ei ole lõpetanud.
Veelkord, vabandan sildi pärast.
See oli veidi kohatu.
Ja ma kavatsen võtta täieliku vastutuse.
Galer Streeti kooli osas, raha osas...
Ah et nüüd läheb sulle korda...
Sind ei huvita Galer Street.
Sind ei huvita miski.
Sind ei huvita su maja.
Sind ei huvita su aed.
Ja sind kindlasti ei huvita see kant.
Tead sa ka, et seitsme kilomeetri raadiuses
on maja, kus kasvas mu vanaema,
maja, kus kasvas mu ema
ja maja, kus kasvasin mina?
Seda ma usun.
Sa tuled siia oma Microsofti rahaga,
ostad 800-ruutmeetrise ahervareme
keset võluvat rajooni
ja arvad, et tänu sellele kuulud siia?
Sa ei kuulu siia, Bernadette,
ega hakka kunagi kuuluma.
Aamen selle peale.
Sa ei meeldi ühelegi teisele emale, Bernadette.
– Teadsid sa seda? – Kas tõesti?
– Jah!
Kas sa teadsid, et hulk emasid
korraldas emade ja tütarde pidžaamapeo,
aga sind ja Beed ei hakanud kutsumagi?
Hea küll, Audrey, aitab!
Selle eest, et sa Bee siia segad, võid perse käia!
Ei. Ära ürita. Me armastame Beed.
Bee on suurepärane tüdruk. Väga hea õpilane.
See näitab õigupoolest
ainult laste vastupanuvõimet,
et temast on nii tore tüdruk saanud.
Kui Bee oleks minu tütar...
ja ma arvan, et võin seda öelda
kõigi Galer Streeti emade nimel –
me ei saadaks teda iial internaati.
Ma ise tahan internaati minna.
– Muidugi tahad, kullake. – See oli minu idee!
Ei, Bee, asi ei vääri seda.
Muidugi oli see sinu idee.
– Sulle ei heida ma midagi ette. – Sa ei tunne mind.
Ja sa ei tunne mu ema.
Oh, tunnen küll. Tunnen su ema hästi.
Nüüd juba tunnen. Kõik tunnevad.
Audrey, sa ei tunne isegi oma poega.
Kui tunneksid, siis teaksid,
kuidas ta koolis su üle naerab.
Kas sa üldse paned tähele,
et ta tuleb kivis peaga koju?
Ma olen emaga nõus.
Käi perse, Audrey.
Tead, sa oled väga äge.
Nagu me tahaks kunagi
nendega pidžaamapeol olla.
Jah. Populaarsus on üle hinnatud.
Head neljateistkümnendat ja palju õnne!
Paneme vildikad siia kõrvale
ja kuni restoran keerleb,
saab igaüks siia midagi kirjutada.
Ja kui see ringiga tagasi jõuab,
saad kaarditäie õnnitlusi.
See on väga äge, Kennedy.
Olen kuulnud, et kui vetsu minna,
siis pärast ei leia enam oma lauda.
Lähme vetsu.
– Tere, Kennedy. – Tere.
Bee.
Oi, tere.
Denveri-reis jäi ära?
Ei. Olen teel lennujaama.
Tulin ainult selleks, et sult midagi paluda.
Mida?
Nõlv püsis ainult tänu põldmurakaile.
Sa teadsid seda.
Ma tean, et sul on oidu enamaks
kui terve nõlva raadamine
kõige märjemal teadaoleval talvel.
Tegelikult vist ei olnud.
Kust sa üldse teada said?
Mis sa ise arvad, kust ma pidin teada saama?
Las ma arvan.
Su juhiabi, üks Audrey hagijaist,
kallas sulle mürki kõrva.
Eks ma öelnud.
Jäta Soo-Lin mängust välja.
Ainult tänu talle on üldse mõeldav,
et ma terveks kuuks ära saan.
Kui sind huvitab tõde,
siis lasin need murakad eemaldada
vastavalt Baba-Jagaa enda juhtnööridele.
Ära pööra kõike naljaks.
Ma vaatan sind ja olen tõsiselt mures.
Sa ei räägi minuga. Sa ei lähe arsti juurde.
Paps.
Ära erutu.
Ära erutu? Griffinite maja kukkus kokku.
On see miski, mille eest meie peame maksma?
See on vääramatu jõud.
Audrey kindlustus maksab selle kinni.
Miks sina mulle sellest ei rääkinud, Bee?
Sa pole vist eriti kohal olnud.
Vaadake, kui kaugel mu sünnipäevakaart on.
Sina võta Ritalini ja jää vait.
Vabandust, mis sa ütlesid?
– Me ei räägi inimestega niimoodi. – Pole midagi.
– Nad räägivad omavahel nii. – Ei. On küll midagi.
Mis sul sest?
Sulle isegi ei meeldi Kennedy.
Ei meeldi või?
Muidugi sa meeldid mulle, Kennedy.
Kuidas sa võid midagi säärast öelda?
Mis selle perega praegu toimub?
Tulin lihtsalt paar sõna juttu puhuma.
Ei tulnud.
Sa tulid empsi peale karjuma.
Audrey juba tegi seda.
– Hei... – Sa polnud seal.
See oli kohutav.
Tule.
Mida sa tahtsid mult küsida?
Miks sa ei või kunagi naabritega läbi saada?
Miks sa ei või kunagi kellegagi läbi saada?
Viga ei saa alati neis olla.
Nojah, Manjula,
keegi ei saa öelda,
et ma ei püüdnud nagu kord ja kohus,
aga ma lihtsalt ei saa Antarktikasse minna.
Aga ära karda.
Olen välja töötanud alatu plaani,
mis peaks asja ära ajama.
Mu hambaarst on juba aastaid tahtnud
mu tarkusehambaid välja tõmmata.
Nii et...
pane hästi tähele – kuidas oleks,
kui helistaks talle ja lepiks kokku visiidi
vahetult enne reisi?
Nii saaksin väita,
et vajadus oli vältimatu,
et mul on kahju ja nii edasi,
et mu abikaasa ja tütar
peavad omapäi reisile minema
ja keegi ei saa mind süüdistada.
Jah.
Ma ju ütlesin, et alatu.
Saada sõnum.
Bernadette!
Paul Jellinek!
Vaata aga vaata.
Sa vana tõbras.
Issand, sa pole 20 aastaga üldse muutunud!
Küll on hea sind näha!
– Kuidas loeng läks? – Hästi läks. Hästi.
See oli kõigest ettekääne, et sind vaatama tulla.
Helde taevas.
Vau.
Elgie, see on doktor Kurtz.
Oi, tere.
Tere.
– Janelle Kurtz. – Elgie Branch.
Suur tänu, et leidsite meie jaoks aega.
Meil on väga hea meel, et saite tulla.
Hannah kiitis väga teid
ja teie tööd Frankiga,
mis aitas teda raskel ajal.
– Jätan teid omavahele. – Hea küll.
Mida sa oled 20 aastat Seattle’is teinud?
Mul oli vist lihtsalt tuju
Los Angelesest minema saada
ja siis, kui olen jõudnud otsusele,
et kõik on saanud mind juba piisavalt haletseda,
tormata mantli lehvides sisse,
et alustada teist vaatust,
näidata kõigile troppidele,
kes on arhitektuuri tõeline hoorjumalanna.
Aga siis, jah...
Elgie’ile hakkas siin pikapeale meeldima
ja siin me nüüd oleme.
Minu üllatuseks hakkas Seattle’isse kolimine
talle väga meeldima.
Olime mõlemad idarannikult pärit,
käisime mõlemad erakoolis.
Ta oli tõusev täht.
Pidurdamatu jõud.
Olin muidugi sisse võetud tema ilust
ja vaimustavast andest.
Ja huumorimeelest ja energiast.
Selleks ajaks kui me abiellusime,
tegelesin ühe arvutianimatsiooni programmiga,
mille Microsoft lõpuks ära ostis.
Ja umbes samal ajal
tekkis Bernadette’il probleeme majaga,
mida ta ehitas,
nii et ta teatas ootamatult,
et ta ei taha enam Los Angelese
arhitektuuriskeenega tegemist teha.
Siinsed linnaplaneerijad.
Nad pole iial kohanud kaunist vaadet,
mida nad ei tahaks varjata
20-korruselise vanadekoduga, millel puudub
igasugune arhitektuurne selgroog.
Ja usu mind, see on esimene kord,
mil seoses Seattle’iga on kasutatud korraga
sõnu „arhitektuurne“ ja „selgroog“.
Ja kes iganes selle linna planeeris,
ta pole iial kohanud kahesuunalist tänavat,
mida ta poleks tahtnud järsku ja põhjuseta
ühesuunaliseks muuta.
Ta pole kunagi näinud nelja suunaga ristmikku,
mida ta poleks tahtnud muuta viie suunaga ristmikuks.
Vannun jumala nimel,
neil on siin isegi seitsme suunaga ristmikke.
Kogu oma energia,
mille ta oli kunagi
kartmatult arhitektuuri suunanud,
paistis ta nüüd suunavat
Seattle’i sarjamisse
metsikute sõnavalingute vormis.
Samal hetkel, kui siia jõudsin, ostsin maja.
Pöörase tütarlastekoolonia,
millega kaasnesid kõikvõimalikud ehituspiirangud.
Sellest millegi tegemine nõudnuks
Harry Houdini osavust,
mis mind muidugi peibutas...
kuid tegelikult läks nii,
et mul oli terve rida...
mul katkes neli rasedust järjest...
Ei, mul oli tõsine plaan toibuda
20 Miili Maja keretäiest,
ehitades kodu, endale ja Elgie’le
ja lapsele,
keda ma aiva kandsin, aga, nojah...
istun potile, pööran pilgu alla
ja seal ta on – vereplekk püksikuil.
Issand jumal.
– Bernadette, mul on nii kahju. – Ei, ei, ei.
Ma ei teadnud.
No Bee jõudis kohale.
Aga tema süda...
polnud täiesti välja arenenud
ning tuli hulga operatsioonide käigus
uuesti üles ehitada.
Tema võimalus ellu jääda oli tibatilluke.
Eriti tollal.
Võiks arvata, et haige laps
kas lähendab abikaasasid
või kisub nad lahku.
Meie puhul ei juhtunud kumbagi.
Jäime lihtsalt triivima.
Õed tegid selle pildi.
Nad teevad nii, kui arvavad, et laps jääb...
4. juuni 2004
No sa vaata teda.
Kui ma Beed esimest korda nägin,
siis ma lihtsalt teadsin,
et ta on keegi teine, usaldatud minu hoolde.
Oled näinud pilte Krishnast lapsena?
– Balakrishna. – Jah.
Looja ja hävitaja –
paks, õnnelik ja sinine?
Bee oligi see –
looja ja hävitaja.
Ah nii.
See on ju ilmne, eks.
Nii et ütlesin õdedele:
„Ta ei sure. Ta on Balakrishna.“
Ja nad kirjutasidki selle nime
sünnitunnistusele.
Niisiis palusin,
et mind tütrega üksi jäetaks.
Ja Elgie kinkis mulle ükskord
püha Bernadette’iga medaljoni.
– Tema nägi kaheksatteist ilmutust, eks. – Nii.
Elgie ütles, et Beeberi Prillivabrik
ja 20 Miili Maja olid mu esimesed ilmutused.
Kummardusin ja ütlesin
oma väiksele sinisele gupile
„Sina oled mu ülejäänud 16 ilmutust korraga.“
Ja see ta ongi.
Ja vaevalt silmapilk hiljem läheb ta juba
riigi teise otsa internaatkooli.
Bernadette sukeldus ülepeakaela
Bee tervenemisse, iga oma rakuga.
Mina töötasin aina kauem
ja nimetasin meie suhet partnerluseks.
Üllatav kuulda, et ta ei käi teraapias.
See tunduks esimese sammuna loogiline.
Proovisin seda. Ei läinud kuigi hästi.
Hiljuti palusin teda uuesti.
Ei läinud kuigi hästi.
Aga Elgie ei tea,
et Los Angeles on tänini mu sundmõte.
Mis mõttes?
Alles eile öösel ärkasin, et pissile minna.
Olen poolunes, tühi leht.
Siis algab andmete taaslaadimine.
Bernadette Fox, 20 Miili Maja,
häving, läbikukkumine.
Nagu läbikukkumine oleks mulle
hambad sisse löönud ja aina raputaks.
Näen juhtumisi Nigel Mills-Murray’,
va kõõmakoti nime
mingis tema totakas saates
ja lähen sisimas marru.
Ja mu põhjatut, märatsevat häbi suurendab see,
et olen muutunud nii nõmedaks ja ebaausaks,
et olen võõras kõige targemale ja austusväärsemale
mehele, keda ma kunagi kohanud olen.
Tehniliselt võttes pole mul aimugi,
mis Bernadette’il viga on.
On tal depressioon? Maania? Agorafoobia?
Ravimisõltuvus? Paranoia? Ma ei tea.
Ma ei tea sedagi,
milles üldse seisneb vaimne kokkuvarisemine,
kuid praegu on selge kui seebivesi,
et ignoreerida seda enam ei saa.
Leban keset ööd voodis
ja see tuleb mürtsudes.
Soolikaid sõlme keerava paanika must auk.
See võib olla midagi naeruväärset nagu...
„Pean Beele lõunaks
rohkem värskeid puuvilju kaasa panema.“
Ja tunnen, kuidas arutu ängistus
imeb mu energiavarud tühjaks
nagu põrinal nurka põtkiva mudelauto aku.
Ja hüvasti, nõudepesu.
Hüvasti, toidupood.
Hüvasti, trenn.
Hüvasti, elementaarne inimlik lahkus.
Nii et teie jutu järgi...
lõi ta sihilikult tingimused,
mis hävitasid naabermaja.
Varub retseptiravimeid.
Ajas koolis teise ema alla
ja lasi selle naise maja kõrvale
üles panna teda mõnitava plakati?
Tundub, et ta võib kannatada
raske ärevushäire
ja suurusluulu all.
Ja kui retseptiravimite varumine
tähendab seda, mida ma arvan...
siis võivad tal olla ka enesetapumõtted.
No mis sa kostad?
Eks hale saatus siin taband ole
üht MacArthuri geeniusist, kas pole?
Lõpetasid?
Jah.
No väga hea. Sest ma tean, et sa ei saa
kogu seda jama siiralt uskuda.
Kui lõbustav see kõik ka poleks,
varjutab see suuremat iva:
sinusugused inimesed peavad looma.
Selleks oled sa siia ilma sündinud, Bernadette.
Kui sa ei loo,
muutud ühiskonnale nuhtluseks.
Ma arvan, et kõigile su muredele
on väga lihtne lahendus.
Hakka, kurat, uuesti tööle
ja loo midagi.
Nüüd võtame jagada ja valitseda
ligikaudu lähimate naabritega,
piirates selle lähedaste vastustega.
Ma arvan, et see hoiab
umbes 90% arvutusaega kokku.
Äärmiselt elegantne, mees.
Pablo, kas sa hakkad valmis saama?
Jah.
– Aitäh, Elgie. – Kena.
Elgie, see on agent Strang...
Föderaalsest Juurdlusbüroost.
– Tere. – Tere.
– Tervist, härra Branch. – Tere.
Olen Internetikuritegevuse-alaste
Kaebuste Keskuse piirkondlik direktor.
Teeme koostööd
Sisejulgeoleku Ministeeriumiga.
Ohoh.
Võtkem istet.
Tänan.
Härra Branch,
te olete pälvinud meie tähelepanu.
Olen või?
Jah. Seoses väljaminekutega
oma krediitkaardil.
See on mu krediitkaardi väljavõte?
Need arved on esitanud firma nimega
Delhi Rahvusvahelised Virtuaalassistendid.
Ah nii. Jah, näen.
– Ohoh. – Seda firmat pole olemas.
See on varifirma, mille taga peitub
Venemaal tegutsev kuritegelik ühendus.
– Või nii? – Oleme kuus kuud nende vastu
süüdistusmaterjali kokku pannud.
Meil on volitus,
mis andis meile ligipääsu meilivahetusele
teie abikaasa Bernadette Foxi...
ja kellegi Manjula vahel.
Manjulat pole olemas.
Asi on tundlik ja pakiline.
Elgie, me peame doktor Kurtzile helistama.
Elevants, elevants,
keda armastad sa?
Oh, sa ju tead,
et armastan emmet.
Mitte kuigi ammu läkitasid teadlased
nähtamatuid kosmilisi kiiri
läbi Giza Suure Püramiidi,
et näha, mis selle sees on,
ja leidsid suure tühja ruumi,
millest neil varem polnud aimugi.
Nad ei tea, kuidas see siseruum tehtud
on või miks see üldse olemas on,
kuigi püramiidid on juba
üle 4000 aasta vanad.
Väida midagi ainult oma tunnete kohta.
Me ei taha, et ta tunneks, et teda süüdistatakse.
Ma ei tea, kas ma suudan seda teha.
Ma tean, et see võib tunduda ebamugav.
Aga meil kõigil on üks eesmärk:
aidata Bernadette’i.
Jah.
Ja ta vajab abi.
Igatahes.
Te ütlete tänase visiidi ära?
Jep, just nii.
Ütlen ära.
See juhtub üpris viimasel hetkel.
Vabandust.
Aga kuulge...
kui mu tarkusehambad on juba nii kaua oodanud,
võivad nad veel ühe kuu oodata.
Kas soovite panna kinni uue aja?
Ei, ei. Panen uue aja,
kui me jaanuaris reisilt tagasi jõuame.
– Kena, aitäh, proua Fox. – Kena, aitäh.
Tundsin teid kohe selle TED Talki järgi ära.
Mu lastele meeldib see väga.
Elgie, mis toimub?
Kas Beega on midagi lahti?
Nägin teda äsja koolis.
Ei. Beega on kõik korras.
Kuidas hambaarsti juures läks?
Ma ei käinud seal.
Vabandust, kes need inimesed on?
Bernadette, ma olen doktor Janelle Kurtz.
– Kas me ei võiks kõik istuda? – Miks?
Elgie?
Alustame, doktor?
Alustame mida? See ei meeldi mulle.
Bernadette, võtke istet, et saaksime...
anda teile tegeliku pildi teie olukorrast.
Elgie?
Mis iganes see ka poleks,
kas me ei võiks sellest omavahel rääkida?
Bernadette, ma tean kõike,
ja nemad teavad ka.
Kuule, kui asi on hambaarstis, kui ta ütles...
Ma ütlesin aja üles.
Ma lähen Antarktikasse.
Ootan seda huviga. Saad aru?
Bernadette, Manjulat pole olemas.
Manjula?
– Agent Strang, kas te võiksite... – Agent?
Tere.
Föderaalsest Juurdlusbüroost.
Proua Fox, me oleme teinud kindlaks,
et Manjula ehk „Manjula“...
on Venemaal
tegutseva identiteedivaraste jõugu varjunimi.
– Identiteedi... misasi? – Jah.
Ja sa oled neile andnud kõik meie andmed.
Vähe sellest,
nad lendavad just praegu Seattle’isse,
et siin tegutsema hakata,
kuni mina ja Bee oleme Antarktikas.
– Kas pole nii, agent Strang? – Põhimõtteliselt küll.
Ja nad ostsid endale piletid
– sinu boonusmiilide eest. – Ja edasi võivad nad
tühjendada meie pangaarved, väärtpaberikontod
ja üle võtta kinnisvara,
sest sa oled neile andnud
kõik meie andmed ja salasõnad.
Manjula küsis suisa
täisvolitusega esindusõigust.
Ei, see ei vasta tõele.
Õigupoolest pole ma temast mitu päeva kuulnud.
Valmistusin talle kinga andma.
Seda sellepärast, et FBI sekkus meilivahetusse
ja vastas teie nimel.
Nad teavad kõike!
Saad aru, Bernadette?
Nii lõpetasin
oma suhte tehnoloogiaga.
Väga hea mõte, Bernadette.
Tõmbame kõik korraks sügavalt hinge.
Oh, issand, Elgie...
Mul on nii kahju.
New Delhi Rahvusvahelistel Virtuaalassistentidel
oli Yelpis üle saja kiitva arvustuse.
Aga tegelikkus oli midagi hoopis muud
ja mulle meeldiks,
kui keskenduksime nüüd tegelikkusele.
Paistab, et lisaks identiteedivarguse probleemile
püüdsite koolis üht ema alla ajada.
Oh, ärge olge naeruväärne.
Ja sina pea suu.
Mida tema siin üldse teeb?
Kas keegi teeks akna lahti
ja laseks sääse välja?
Ära nimeta Soo-Lini nii, Bernadette.
Oi, anna andeks.
Kas keegi laseks juhiabi mu elutoast välja?
Lahkun meeleldi.
Jah. Kuidas oleks, kui ka mina lahkuksin?
Oleme kõrvaltoas.
Sekkumine
jääb veidi mu palgaastmest kõrgemale.
Sekkumine?
Ah see on sekkumine?
Vabandust, aga kas ma olen siin ainus,
kes leiab, et see on õige veidi äärmuslik?
Bernadette, mulle teeb muret
teie võimalik kohanemishäire.
Kohanemine on häire?
Kohanemishäire
on psüühiline reaktsioon stressoreile,
millega tavaliselt kaasneb
ärevus või depressioon.
Ja teie puhul pean ma stressoriks
plaanitud Antarktika-reisi.
Jah. Aga nüüd ma tõepoolest tahan minna.
Oh, ole nüüd.
Sul pole vähimatki plaani minna.
Me lugesime su meile.
Hea küll. Tegelikkus on selline,
et andsite vabatahtlikult
oma isikuandmed kurjategijale.
Ma ei teadnud, et ta on kurjategija!
See eksiotsus oleks peaaegu põhjustanud
finantskrahhi ja füüsilist kahju.
Teie rünnak oma naabri vastu
hävitas tema kodu...
Ma eemaldasin...
Las ta lõpetab!
See pole esimene kord,
kui midagi säärast on toimunud.
Paistab, et teil on raskusi
elementaarsete inimsuhete vallas.
Te loodate kogu oma ajakava
ja majapidamiskohustuste täitmises
virtuaalassistendile.
Ja, Bernadette –
tõik, et te kogute retseptiravimeid
ja teie kodu olukord annavad mulle märku
tõsisest depressioonist.
Ikka veel esitlete mulle tegelikkust
või tohin ma ka midagi öelda?
Sooviksin enne, et Elgin alustaks
ja väljendaks oma armastust.
Elgin.
Jah.
Kuule, muidugi ma armastan sind.
Ma ei tea, kes sa praegu oleks.
Nagu tulnukad oleksid maandunud
ja su välja vahetanud.
Jumala ausõna, Bernadette, ühel ööl
sirutasin käe ja katsusin su küünarnukke,
sest arvasin, et kui head teisikut
nad ka poleks valmistanud,
nii teravaid küünarnukke
nad poleks osanud teha.
Pidin end peatama.
Mõtlesin, et issand küll.
Ma ei saa koos temaga kaljult alla hüpata.
Ma pean vastutama. Olen isa ja abikaasa.
Töö juures on hulk inimesi,
kes ühes oma peredega sõltuvad minust.
Bernadette, mu Bernadette
on täiesti hulluks läinud,
aga ma ei saa lasta tal end põhja vedada.
Elgie, mul on tõesti väga kahju.
Ma ei tea, kuidas seda sulle heastada.
Sul on õigus.
Ma vajan abi.
Alustame koos veedetud ajast Antarktikas.
Lihtsalt kolmekesi.
Ei tööd ega arvuteid...
Palun ärme aja seda Microsofti kaela.
Ei. Räägin lihtsalt, et meie kolmekesi.
Meie perekond ilma mingite segajateta.
Me ei lähe kolmekesi Antarktikasse.
Me ei saa reisi ära jätta.
Ma ei jätagi reisi ära.
Ma ei saaks seda Beele teha.
Sa ei kavatse ometi teda
ilma minuta Antarktikasse viia?
Bernadette, ma tahaksin pakkuda,
et kuni Elgin ja Bee on reisil,
teeme meie kahekesi
paar nädalat tööd Madrona Hillis.
Hullaris?
Me ei nimeta seda nii.
Jeesus Kristus!
Sa tahad mind hullarisse saata!
Elgie, sa ju ei tee seda!
Bernadette, sa vajad abi!
Veidi puhkust ja rahu.
Puhkust ja rahu?
Misasja? Et teie kahekesi lähete reisile
ja mind pannakse Madrona Hilli luku taha?
– Sa ei tohi seda teha. – Ideaalis sooviksime,
et tuleksite vabatahtlikult.
Paneksin end ise luku taha?
Jumal küll! Sul pole mingit arusaamist sellest,
kui haige sa tegelikult oled!
Elgie, vaata mulle otsa!
Jah, ma olen omadega puntras,
aga ma saan sellest ise üle.
Me saame sellest koos üle.
Meil pole selleks kolonel Kurtzi vaja.
Vabandust, mul on siiatulekust saati olnud vaja
pissile minna.
Või on mul selleks arsti luba vaja?
Kuulge, ta on seal juba mõnda aega olnud.
Arvate, et temaga on kõik korras?
Äkki tuleks minna ja kontrollida.
Bernadette?
Bernadette!
Ma kuulen, et vesi jookseb.
– Proua Fox? – Päris kaua juba.
On temaga kõik korras?
– Proua Fox? – Bernadette?
Proua Fox, kas te kuulete mind?
Astuge kõrvale.
Audrey, ma vajan su abi.
Auto on veel siin.
Kõik on nii pekkis.
Palun väga-väga vabandust
su maja
ja sildi pärast.
Ära muretse. Siit ei otsi mind keegi.
Kuule, ma tean, et ma pole su sõber.
Olgem ausad: ma pole kellegi sõber.
Kuid oma kodust põgenedes mõtlesin,
et ehk võiksin siia tulla.
Mul pole kuhugi mujale minna.
Ma ei tunne Seattle’is kedagi.
– Tere. – Audrey.
Sa ei arva iial ära, mis juhtus.
Ta kadus. Bernadette.
Sekkumiselt, mille me Elgie’ga korraldasime.
– Sõge eit hüppas aknast välja. – Misasja?
Sest Elgie peab ta luku taha panema,
et teda Vene maffia käest päästa.
Hiljem räägin.
– Oh, issand. – Eks ole.
Vaene mees.
Ta on pidanud nii palju üle elama.
Sa ei kujuta ettegi.
Oleme kõik väljas teda otsimas.
Ütlesin Elgie’le, et hüppan siit läbi ja uurin,
ega ta pole su aiast läbi jooksnud või midagi.
– Kas kõik on korras? – Jah.
Vabandust, ma lihtsalt...
Tead, see maja, olen palju koristanud.
– Jah, muidugi. – Olen lihtsalt väsinud.
Kõik see muda ja värk.
Aga ma annan sulle teada, kui näen teda
lehvivi käsi tänaval jooksmas või midagi.
– See on hullumeelne. – Hullumeelne.
Isver, anna mulle teada.
Tule siia.
Jah.
Hiljem täpsemalt.
Hea küll. Tahan neid kõiki teada.
Ei midagi?
No ta ei saanud lihtsalt haihtuda!
Saime nad kätte.
Sain just teate.
Manjula võeti Dubrovniku lennujaamas
ümberistumisel kinni.
Uurimine on lõpetatud.
Tõsi või?
Aga Bernadette?
Teda ei ohusta enam miski.
Ah nii?
No venelased mitte.
Lahendasime selle probleemi.
Mul on Kyle’iga raske olnud.
Väga.
Püüan temaga hakkama saada, aga...
Ja ta ei saanud Lakewoodi sisse.
Proovime tuleval aastal riigikooli.
Olen kindel,
et see on meeldivam kui Madrona Hill.
Tead mis? Olen valmis sinuga vahetama.
Lähen ise Madrona Hilli.
Jah, küllap veidi puhkust ja rahu
tuleks sulle kasuks.
Hea küll. Ja sina jääd siis siia
mu videomängusõltuvuses,
ropu, kanepit kimuva pojaga.
Hea küll. Ja sina võid endale saada
mu töönarkomaanist abikaasa
ja tema abi, peatse armukese.
Hea küll, aga ainult siis, kui annad lisaks
ka Manjula ehk identiteedivarga Sergei.
Kõige olulisem on, et sa mõistaksid:
see pole sinu süü.
Sellist küsimust ei kerkinudki.
Ema lihtsalt haihtub enne jõule õhku
ilma mulle ütlemata?
Tõde on keeruline asi, kullake.
Inimene ei saa kuidagi ega kunagi
teisest inimesest kõike teada.
Muidugi on see keeruline.
Aga see, et on keeruline ja et sa arvad,
et kunagi ei saa teisest kõike teada,
ei tähenda, et sa ei võiks püüda.
See ei tähenda, et mina ei võiks püüda.
Ma ei saa...
Väga keeruline on see, mis ta praegu...
Mis sa sellega teed? Kuule. Kuula mind.
Su emal on professionaalset abi vaja.
Palun lõpeta.
Ma tean, et sa oled endast väljas, Buzzy, aga...
Ära nimeta mind nii.
Ema nimetab mind nii, mitte sina.
Sama aasta septembris anti Foxile
MacArthuri geeniuse stipendium.
Miks just tema?
Bernadette Fox on lihtsalt praegu
arhitektuurimaailma põnevaim nähtus.
Usun, et Bernadette paistab silma sellega,
et keegi ei tea täpselt, kes ta on.
On ta arhitekt? Ilmselt.
Loov prügisukelduja? Jah.
On teil mõtteid,
mida saadud summaga pihta hakata?
Ma ei tea.
Alustada uut projekti, lõpetada see.
Teate, mul on palju ideid.
Mills-Murray’s elamu – Valge Loss –
oli sissekolimiseks valmis,
enne kui Fox ja Walker
Kahekümne Miili Maja seinad püsti said.
Valge Lossi kroonijuveeliks
oli miljoni dollari eest Washingtonia palme.
Mu meelest andis see asjale
veel rohkem Ritz-Carltoni hotelli väljanägemist.
Bernadette muidugi kaebas, kaebas ja kaebas,
aga nii jäi, midagi polnud parata.
Püüa-kinni-saad-endale-tüüp
Nigel Miles-Mills on tropp.
Bernadette helistas ja ütles,
et soovib maja müüki panna
ning leida uue krundi.
Aga enne kui ma jõudsin
maja avalikult müüki panna,
helistas mulle üks tuttav ärijuht,
kes väga tahtis omada
geniaalsusauhinna pälvinud maja.
Tahaks, et oleksite neid näinud.
Elgie oli nii uhke Bernadette’i üle,
kes oli just võitnud suure auhinna
ja majaga kõvasti teeninud.
Milline abikaasa poleks uhke?
Siis ma seda ei teadnud,
kuid too ärijuht ostis tegelikult maja
oma kliendile, kelleks oli juhtumisi
Nigel Mills-Murray.
Nigel kasutab seda krunti tänapäevani
improviseeritud parklana.
Kahekümne Miili Maja ehitamiseks
oli kulunud kolm aastat.
Lammutamiseks läks ainult paar tundi.
Kui sai teatavaks, et maja on lammutatud,
olid arhitektuuriringkonnad murest murtud.
Bernadette kadus nagu tina tuhka.
Sain hulga arhitektide allkirjad
lehes ilmunud avalikule kirjale.
Kultuuriväärtuste amet hakkas
moodsa arhitektuuri säilitamist tõsiselt võtma.
Nii et sellest sündis ka midagi head.
Kooli?
Jah.
– Kas sa lähed tööle? – Jah.
Emps on kadunud ja sina lähed tööle?
Mida sa tahaksid, et ma teeksin, Bee?
Ma ei tea. Äkki otsiksid teda.
Kuule, Bee...
Ema tuleb tagasi, kui ta on selleks valmis.
On selge, et ta elab praegu üle raskeid aegu.
Jah. Raskeid aegu, mille sina talle tekitasid.
Kuule, lõpeta.
Kuula mind.
Ema on ise oma valikud teinud.
Ta valis põgenemise,
selmet tegelikkusele näkku vaadata.
See pole esimene kord.
Ta põgenes Los Angelesest.
Põgeneb igasuguse vastutuse eest.
Ja mis ta eile tegi,
kui teda aidata soovivad inimesed
ta tõsiasja ette panid?
Ta põgenes...
jälle.
Vaata mulle otsa.
Me elame oma elu
ja kui ta on valmis meiega taasühinema,
siis ta teeb seda.
Miks sa pead selle alati nii põhja keerama?
Bee?
Proua Griffin, tahtsin öelda,
et kippusin ainult seepärast Choate’i,
et nägin mingit lolli dokumentaali sellest,
kui hea kool see pidavat olema...
Kullake, kullake, kas su ema on kodus?
Ei. Mis siis?
Ta vajas mu abi.
Viisin ta eile õhtul lennujaama.
Ta arvas, et te lähete
sama lennuga Antarktikasse.
– Viisid ta lennujaama? – Jah.
Tead sa, kas ta jõudis lennule?
Ei tea, kullake. Ei tea.
Andsin talle reisiks oma riideid kaasa.
Aitäh. Aitäh.
Ema on Antarktikas.
– Misasja? – Jah.
Audrey viis ta eile õhtul lennujaama.
– Audrey? – Jah. Ta ütles mulle.
Ma arvan küll, et ema on sel reisil,
kuhu me pidime minema.
Ta on Allegral, aga ma vaatasin järele,
et on veel üks laev, Louisa, millele me saame minna,
kui õigeks ajaks sadamasse jõuame.
Mõlemad laevad on ühel ja samal päeval
Port Lockroy nimelises kohas.
Võime minna ja ema üles leida.
Sa lubasid.
Sa pead mu sinna viima.
Ja kalamehevest meeldib sulle ka?
ÜKS HETK PALUN TULGE HILJEM TAGASI
Mida sa ka ei teeks,
ära iial ütle empsile, et sul on igav.
Ta ütleks nagu: „Tead mis?
Aina igavamaks läheb,
ja mida rutem sulle selgeks saab,
et su elu huvitavaks muutmine
on su enda asi,
seda parem sulle.“
Ma loodan,
et ta teeb praegu midagi huvitavat.
Paljud teist on juba tekil
selget ja vaikset hommikut nautimas.
Kell 9:30 hakkame kummipaate vette laskma.
Ja süstad on kogu aeg teie käsutuses.
Tere tulemast Antarktikasse.
Üks hetk, madam.
– Siin on teie päästevest. – Ah jaa.
Küllap peaksin seda kandma
ööpäev läbi, seitse päeva nädalas.
Ja kui soovite süstajärjekorda,
– siis see on seal. – Ei, tänan.
Oot, kas teil on üheseid ka?
Jah, muidugi.
Meil on põhjust uskuda,
et mu abikaasa on Allegral.
Oli väike arusaamatus
ärasõidukuupäeva asjus ja...
Arusaamatus?
Jah, arusaamatus.
Ja me tahaksime temaga kokku saada.
Mõlemad laevad peaksid ühel ja samal päeval
– Port Lockroysse jõudma. – Vaadake, see kõik
sõltub ilmastikutingimustest.
Sellist asja nagu
kindlate sadamakuupäevadega sõidugraafik
Antarktikas tegelikult ei esine.
Kas te võiksite vähemalt kindlaks teha,
et mu naine tõesti on sellel laeval?
Vabandust.
Ma ei tohi reisijate nimekirja kohta
mingit infot väljastada.
Paps, pole midagi. Kõik saab korda. Tule.
Tere.
Tere, kes sina oled?
Naljakas, just küsisin seda iseendalt.
Kui oled Antarktikas paadil ja ööd ei ole,
kes sa siis oled?
Ma arvan, et olen kummitus.
Kummituslaeval, kummitusrannikul.
Sa kindlasti tahad aidata mul
taimhõljumi proove võtta.
Tule.
Mina võtan veenäidiseid
ja sina võid mulle silte kirjutada.
Ära muretse. Ma näitan, kuidas see käib.
Selleks ei pea geenius olema.
Siiapoole.
Paps...
ma jõudsin otsusele.
Ah nii? Mis otsusele?
Ma ei taha enam Choate’i minna.
Olen selle üle järele mõelnud ja ma tean,
et teie emaga käisite mõlemad erakoolis,
ja see kõlas vahvalt...
ühikas elamine, orkestris mängimine,
olla iseseisev ja täiskasvanud...
aga ma ei taha seda teha.
Ma lihtsalt...
ei taha minna.
Mul on jäänud veel ainult
neli aastat ülikooli minekuni.
Mõtlesin, et milleks minema kiirustada.
Hea küll.
Sa ei pea tegema midagi, mida sa ei taha teha.
Ma oleks arvanud, et sa saad kurjaks.
Postkriptum: erakoolis polnud kuigi tore.
Seda ma arvasingi.
Allegral on veel mõned teadlased,
kes on teel Palmeri polaarjaama.
Järgmised paar kuud elame seal.
Mis on Palmeri polaarjaam?
Teadusuuringute keskus.
Ah jaa. Tean küll.
Lõunapoolseim koht,
kuhu pääsevad ainult teadlased.
Ei, sa pead silmas Amundsen-Scotti jaama,
mis on planeedi lõunapoolseim paik.
Sinna lähen pärast Palmerit.
Muide, mu eksabikaasa on ehitusettevõtja,
kes parasjagu püüab saada
selle lammutamise lepingut.
Loodetakse ehitada uus.
Ma ei tea, miks.
Vana on geodeetiline kuppel. Väga äge.
Millest uus jaam ehitatakse?
Kes seda teab?
Mu eks kandideerib ainult lammutama.
Väga asjakohane.
Kirjutad ikka jaama nimed ka?
Jah.
Üksiti põikame Port Lockroysse,
Briti sõjaväebaasi
Teise ilmasõja ajast.
Praegu on seal Antarktika pärandi muuseum,
kus, uskuge või mitte,
elab mitu inimest, kes peavad seal
suveniiripoodi ja postkontorit.
Nii et ostke kõik julgesti
Antarktika pingviinimarke
ja saatke koju kirju.
Kas te saaksite mu sellele laevale viia?
Sellele laevale?
Sõidame ainult Port Lockroysse ja tagasi.
Vabandust.
– Nonii, tulge kõik siia. – Tere tulemast.
– Mina olen Vivian. – Mina olen Iris.
Ärge unustage enda järel ust sulgeda, sest...
Pisikesed pingviinikelmid
poevad tõenäoliselt sisse
ja kui nad juba sees on,
on neid väga raske välja saada.
Tere tulemast Port Lockroysse.
Astuge aga sisse. Tulge lähemale.
Teise maailmasõja ajal oli Port Lockroy
brittide salajane baas...
...maksid, et teha Port Lockroyst...
Kus on Allegra reisijad?
Teise kruiisilaeva reisijad lahkusid juba.
Armas aeg.
Issake, mis tal viga on?
– Tere hommikust. – Tere.
Oled vara üleval.
Valmis?
Jah.
Nonii...
Milline on lõunapoolusel talvituvate
meeste ja naiste suhtarv?
Ma ei tea.
Võin sulle teada anda, kui tagasi jõuan.
Antarktika on nõme.
Ta jõuab sadamasse tagasi
ega saagi teada, et tulime talle järele.
Pole midagi, me leiame ta.
Selle pärast ma ei muretse.
Mille pärast sa siis muretsed?
Selle pärast, mis saab siis, kui me ta leiame.
Emps on mu parim sõber.
Kuule, ma tean.
Püüdsin ainult su emale abi leida.
Sa pead seda uskuma.
Kas sa tõesti kinkisid talle
püha Bernadette’i medaljoni?
Jah, on küll.
Siis, kui ta MacArthuri stipendiumi sai?
Just. See oli ammu.
Ma ei teinud seda ainult nime pärast.
Ütlesin talle:
„See on püha Bernadette,
kes nägi Lourdes’i Jumalaema.“
Kaheksateist korda.
Sinu esimene ilmutus oli Beeberi Prillivabrik.
Ja teine 20 Miili Maja.
Võtame ülejäänud 16 terviseks.
Ah sa mait.
Ma arvan, et vedasin su ema tõsiselt alt.
Ta on kunstnik,
kes loobus loomisest.
Ma poleks tohtinud lasta sel sündida.
Miks sa siis lasid?
Ma ei tea. Tähendab, ma ei teadnud,
kuidas saada looma kunstnik,
kel on su ema taoline eriline anne.
See on tohutu ülesanne.
Ma võin mõista, kuidas teha roboteile selgeks,
mida inimestel vaja,
aga ma ei mõistnud seda su empsi puhul.
Oled sa muide märganud,
et ma pole sel reisil
eriti oma meile jälginud?
Ei, õigupoolest mitte.
Microsoftis käivad suured ümberkorraldused.
Tõenäoliselt teatavad nad just praegu,
kui me siin kivil istume,
et Samantha 2 jääb ära.
Jääb ära? Mis mõttes jääb ära?
Nad hakivad Samantha 2 mängudeks.
Jah, ma tean. Mind ei huvita see kuigivõrd,
nii et ma ütlesin neile,
et laske käia, tehke seda ise.
Sel pole enam tähtsust.
Andsin vana hea uksekaardi ära.
Olen nüüd vaba mees.
Ma pole sind kunagi selle kaardita tundnud.
On aeg harjuda.
Saad mind edaspidi palju rohkem näha.
Tahaksin väga proovida
seda uut jaama projekteerida.
– Sa oled arhitekt? – Ei.
Ma pole end kunagi pidanud
eriliseks arhitektiks per se.
Olen pigem
hea maitsega
loov probleemilahendaja,
kes kaldub armastama logistilisi košmaare.
Ja kui juba sellest jutt...
mul on hädasti vaja lõunapoolusele jõuda.
Et matsu tabada, saad aru.
Vabandust. See pole tõenäoline.
Ei, kurat, sama hästi kui võimatu.
Ütleme nii...
Olen viimased viis aastat granti taotlenud
ja alles nüüd pääsen sinna esimest korda.
Maailma teadlaste jaoks
konkurentsirohkeim koht.
Veel kaks Roosat Pingviini?
Teen välja.
– Jah. – Veel kaks.
Hei, veel kaks.
Jah, miks mitte.
Mul on minekuni veel paar tundi.
Oi, kuhu sa siis lähed?
Allegra kohtub meie okeanograafialaevaga.
See viibki mu Palmeri polaarjaama.
Skaneeri isikutunnistus siin
Igatahes.
Ma tean, et ma ei tohi siin olla,
aga ma olen valmis tasuta töötama.
Ükski töö pole liiga alandav.
Jah, väga tore. Aga tead mis?
Siin on inimesed, kes on tulnud nagu kord ja kohus.
Volikirjade ja taotletud grantidega.
Sa tuled siia ette teatamata,
jänest sõites,
ja loodad, et sulle on siin koht?
Aga ma olen arhitekt.
See ei loe siin sittagi.
Mul viskavad siin Nobeli laureaadid
tekile liiva ja värvivad seda,
köögitoimkonnas on majandusteadlane
ja telejuht uurib hülgeid.
Ma aitasin Beckyl uurimistööd teha.
Jah. Anna andeks, Ellen.
Mul polnud aimugi ja...
Kuidas ta koju saab?
Viskame ta järgmisele väljuvale laevale.
Kus ta magab?
Kas voodid pole loetud?
Nii on meil kombeks öelda küll.
Vahepeal annan su Mike’ile üle.
Ta on Bostonist. Endine osariigi senaator,
kes tahtis nii väga Antarktikas viibida,
et õppis diiselmootorite mehaanikuks.
Kena.
Teavitan teid,
kuna olete kirjas kui lähim sugulane:
teie abikaasa
on Allegra reisijate nimekirjas.
Väga hea. Tänan.
Härra Branch, teie abikaasa
jäi kuskil Gerlache’i väinas kadunuks.
Mis see tähendab?
Viimane jälg tema tegevusest
on ekskursioonilt naasmise registreerimine
26 tundi tagasi.
Sestsaati on ta kadunud.
Hea küll.
Bernadette’ile meeldib väga omaette olla.
Laev on ahtrist vöörini läbi otsitud.
Kuskil peab ta ju olema.
See aruanne põhineb peamiselt
teie abikaasa magnetribaga isikukaardi
registreeritud tegevustel.
Nagu näete, tegi ta oma viimasel õhtul
baaris suure arve.
Sa nagu oletaks, et ta on surnud või midagi.
– Ta lihtsalt põgenes jälle. – Kuhu?
See pole sul Seattle’ist kadumine.
Siin pole kuhugi minna
peale laeva, millel sa viibid.
Kus ta saaks elada? Väljas koos pingviinidega?
Sa näed tema baariarvel Roosasid Pingviine
ja eeldad, et tal on depressioon.
Mis siis, kui ta lõbutses?
Paps, kust sa tead, et ta ei tähistanud?
Hea küll. Olgu.
Bee, ma loodan, et sul on õigus.
Samal ajal kui sina veetsid kogu oma elu tööl,
olid meil emaga maailma parimad ajad.
Me elame teineteise jaoks.
Ja ta ei teeks kunagi midagi säärast,
mis tähendaks, et ta ei näe mind enam iial.
Selge. Jah.
Hea küll.
Nüüd saame selle väikse...
Peame sealt küünla kätte saama.
– Tellitav võti on sul? – Jah. Võta.
Aitäh.
Hipid, käige kõrvaluksest
Fox, tule siia.
Ma guugeldasin sind.
Miks sa siin oled?
Püüan mitte enam olla ühiskonnale ohtlik.
Ja tõenäoliselt läksin veidi liiga hoogu,
aga Ellen, ma tõesti väga tahaksin proovida
poolusele uut jaama projekteerida.
Mis sa sellest tead?
Tean, et vana lammutatakse
ja ehitatakse uus.
Igaüks, kel on võimalus see projekteerida,
peab poolust külastama
ja oma silmaga nägema.
Keegi ei külasta lihtsalt lõunapoolust.
Seal on ainult hädavajalik personal.
Ja sina, niipalju kui ma aru saan, kuulud
mittevajalike üpris ulatuslikku kategooriasse.
Ma lihtsalt töötan nii,
et enne kui saan millegi kavandamist alustadagi,
pean seal kõigepealt elama.
Enne kui saan avastada,
mis see peab olema.
Issand juba sellele mõeldes
hakkab mul süda puperdama.
Ei, ei. See pole halb puperdamine,
et nüüd hakkan surema.
See on hea puperdamine nagu:
„Tere, kas saaks teid kuidagi aidata?
Kui mitte, palun astuge eest,
sest kohe teen elule tuule alla.“
On sul veidigi aimu,
mida seal talvitumine tähendab?
See on kaks korda raskem
kui keegi sinna minnes ette kujutab.
Ainsad, kes sellega hakkama saavad,
on need, kel on mõnevõrra asotsiaalseid jooni.
Pead tundma end hästi, olles palju üksi.
Pead kaua treenimisvõimaluseta läbi ajama.
Pesta saab vähe ja harva.
Kõlab nagu oleksin viimased 20 aastat
selleks harjutanud.
Ma ei tahtnud muud kui Lõuna-Ameerikat.
Kas võtad mult ka selle?
Maailma valitsemine pole midagi meeldivat.
Kus me oleme?
Ma arvan, et saadame üht teadlast
Palmeri polaarjaama.
Praegu?
Oleme Palmeri polaarjaama kandis?
Jah. Kruiisifirmadele meeldib
korraldada üleviimisi keset ööd.
Kas tõesti?
Jah, nad üritavad seda vaikselt teha,
et maksvaid kliente mitte häirida.
Näed, paps? Seal on Palmeri polaarjaam.
Seal on palju rahvast
ja ma tõesti usun, et emps on ka seal.
Peame minema vaatama, kas ta on seal.
Tahad Zodiaci kummipaadi laenata
– ja vaatama minna? – Jah. – Hea küll, oota siin.
Lähen võtan oma varustuse.
Püsi paigal!
Skaneeri isikutunnistus siin
Hea küll, kuula...
Käitu lihtsalt normaalselt.
– Rahulikult, eks. – Jah.
Oh, pagan. Hea küll.
Pean maabumispaiga leidma.
Sõida lihtsalt täiskiirusel kaldasse.
See on kõik, mida vaja.
– Ei ole. – On küll.
Tere.
Sul veab, et olen veidrike
ja geeniuste vastu erapoolik.
Leidsin sulle koha Herculesel,
mis lendab McMurdost poolusele.
Lend kestab kolm tundi ja tuleb läbida
seistes piimapulbri ja lennukikütuse vahel.
Mul pole seismise vastu midagi.
Seda sa väidad praegu.
On sul kõik tarkusehambad alles?
– Jah. – Tarkusehambad on keelatud.
Kord oli kellelgi tarkusehambas põletik
ja ta tuli minema lennutada.
Ära küsi, palju see maksma läks.
– Oh, perse. – Ei, ära muretse.
Jäämurdjat Laurence M. Gould lastitakse praegu.
– McMurdosse jõudes saad neist lahti. – Olgu.
Meil on üks Pasadena loomaarst
doktorikraadiga hobuste hambumuse alal.
Ta on seda ennegi teinud.
– Mis loomadega? – Vabatahtlikud ei saa pirtsutada.
Kui lõunapoolusele jõuad, oled viis nädalat seal.
Ei mingit sisse-välja liikumist.
Oh issand, see on nii tore.
Arvan, et pean ainult ühte asja tegema:
rääkima sellest oma perele.
Vaatama, et neil poleks midagi selle vastu.
Tee seda.
Kuula.
Jah.
Tänan.
Tere. Helistate Fox-Branchi residentsi
iidsel lauatelefonil.
Kuna vanemad ei anna mulle
ikka veel mobiili,
võivad mu sõbrad siia sõnumeid jätta.
Tere, Buzzy.
Tere, Elgie.
Vabandust, et ma pole helistanud,
aga nagu te isegi teate,
hüppas mu telefon Tallahatchie sillalt alla
ja rohkem pole teda nähtud.
Edaspidi selgitan palju põhjalikumalt,
kuid esialgu ainult pealkirjad.
On olnud uudistetihe päev.
Olen teel McMurdo polaarjaama,
et lasta loomarstil endal
neli tarkusehammast välja tõmmata.
See on siis minu edulugu.
Tulekindel uks. Hoida suletuna
See sõge paik
asub liikuval jääkihil.
Kas te teadsite, et lõunapooluse tähist tuleb
aeg-ajalt ümber paigutada,
sest see võib aastas
kuni 30 meetrit paigast nihkuda?
Isver, ma pean võib-olla vormistama oma hoone
tuule jõul krabina liikuvaks igluks.
– Ma ei tea. Küll ma välja mõtlen. – Ta ehitab.
– Selleks unetus mõeldud ongi. – Ta ehitab hoonet.
Sellega on see lugu,
et ükskõik mille rajamist
tuleb koordineerida väljaspool Ühendriike.
Kogu materjal kohale lennutada,
iga viimse naelani.
Materjali kohalevedu läheb nii kalliks,
et mitte miski ei tohi raisku minna.
Olen aru saanud, et see,
mis minust on saanud, pole üldse Seattle’i süü.
No võib-olla õige veidi,
aga ärme langeta lõplikke otsuseid,
kuni olen rohkem kunstnik
ja vähem nuhtlus.
Aga üht ma teile luban,
ja see on suur asi:
ma liigun edasi.
Issand, see on pigem vestlus kui sõnum.
Aga kuulge, mul on ainult üks võimalus
lõunapoolusele jõuda
ja paistab, et me hakkame
paari tunni pärast liikuma.
Olen viis nädalat ära.
Aga lähen ainult siis,
kui teil midagi selle vastu pole.
Nii et palun helistage mulle.
Mind saab kätte sellel numbril.
Uskuge või mitte, kõne käib läbi Denveri.
303–295...
Emps!
Sa võid minna!
Bee?
Ma teadsin, et leian su üles.
Isver, kust sa siia said?
Paps tõi sulle midagi.
Tõi või?
Me otsustasime...
et ma ei saanud kuidagi olla
kuusteist ilmutust korraga.
Jah.
Sul on veel hulk ilmutusi alles.
Teadlased arvasid kaua,
et eeselpingviinid on eluaeg paaris.
Ent hiljuti avastati, et ei.
Umbes 20% neist ei ole.
Ma saan sellest nii aru,
et need, kes jäävad igavesti kokku,
teevad valiku.
Nagu emps ja paps.